- Nei, nei. Hun er omslaget. - Alle andre gjør det.
- Ville du treffe meg? - Et fotografi...
- Alt vel på veien til Damaskus? - Ja.
- Pausen gjorde meg godt. - Er du sikker?
- Én måned nykter. - Mirakler skjer.
La oss se om vi kan dra nytte av denne nyvunne entusiasmen.
- Dette Gore Vidal-intervjuet... - Jeg har spørsmålene her.
Altfor snille. Sjefen vil ha hodet hans på et fat.
Han liker ikke gubber som preker om hans favorittlands fall.
- Kona hans er jo yankee. - Vidal er ekte vare. Han er et geni.
- Og? - Så jeg skal angripe ham?
Kall det hva du vil. Gjør du det rett, er det omslaget.
Du må bare henge ham på byens torg. Kan du klare det?
Ingen problemer.
Å ja... Gjør et raskt intervju til mens du er der.
Verdens mest berømte dverg. "Mannen med den gyldne pistol".
"Fantasy Island". Du vet: "Flyet, flyet."
Jeg trodde han var død. Er han ikke det?
Bond-filmen feirer 20 år. En morsom artikkel på 500 ord. "Hvor er de nå?"
Jeg har nok med Vidal. Kan du gi det til en annen?
- Hva med Casey? - Han nektet.
Jeg nekter.
Skulle ikke du takke meg for at jeg reddet deg?
Jo, det skulle jeg.
Og gjør dvergartikkelen morsom.
Betalt reise til L.A. Så fint.
- Det var bare et tidsspørsmål. - Du er endelig på vei opp.
Dere mener vel ned, med tanke på dvergen.
- Casey. Tar du en drink med oss? - Jeg kan ikke. Jeg skal av gårde nå.
Intervju med Reagan på ranchen i Santa Barbara.
- Reagan? - Ja.
Han vil fortelle hvordan det var å styre verden, eller noe.
Jeg kan si hvordan det var for verden.
- Hei. - Hun er ute.
- Hvordan er Jamie? - Han har det bra.
Jeg la ham nettopp.
- Jeg ser ham. - Danny... farvel.
Kan du si hvor Katie er?
Hei.
Hva gjør du her?
Jeg var ikke i nærheten, så jeg ville komme innom og hilse.
Denne er til deg.
Vi sees senere.
Jeg skulle spandere en drink på alle.
Jeg ville fortelle den gode nyheten. Jeg jobber igjen.
De sender meg til L.A. Utrolig, hva?
- Og jeg vil lykkes... - Og hva da?!
- Jeg klarer det denne gangen! - Du hører ikke. Det er slutt!
Denne gangen er det på ordentlig. Se! Jeg har vært edru i en måned.
Selv om det er sant, noe jeg ikke kan vite-
- er du så dum i hodet at du tror at alt plutselig er bra?
Etter det som skjedde? Etter fem år av dritten din?!
Jeg prøver. Jeg prøver, for faen!
Jeg kommer ikke tilbake, Danny.
Belvedere. Ja. Klokken ti i morgen kveld.
Nøyaktig klokken ti. Jeg forstår. Gi beskjed om noe forandrer seg.
Kan du hilse Mr. Vidal med at jeg ser frem til å treffe ham?
Takk.
Romservice? Kan dere sende noen for å fjerne alkoholen fra minibaren?
Takk.
GAL NICK NACK SIKTET PÅ MEG MED PISTOL
Husker du sluttscenen i "Mannen med den gyldne pistol"-
- da Roger Moore stappet meg ned i kofferten?
Ryggen min fikk seg en real omgang. Jeg kunne ikke gå på en uke.
Han overtalte jentene til å bære meg til hotellets basseng på en båre.
- Som Cæsar. - Akkurat som Cæsar.
Den innspillingen var den lykkeligste tiden i livet mitt.
- La meg hjelpe deg med den. - Voilà.
Er du sikker på at du ikke vil ha noe? En drink, iallfall.
Nei takk, jeg drikker ikke.
Du lurer vel på hvorfor jeg bare tar små munnfuller?
- Ja, faktisk. Hvorfor? - Fordi de pokkers legene sier det.
Blodet mitt er sykt, så jeg har fått strenge instruksjoner.
Hvis jeg spiser et helt måltid, kan jeg dø.
- Det ville bli en bra story. - Ja, virkelig.
- Er ikke røyking en risiko? - Et liv uten risiko har ingen verdi.
Han skapte meg som han gjorde.
Men han tilbød meg godtgjørelse. Å spise, å kjenne, å ta, å elske.
Det er meningen med livet. Den dagen jeg ikke kan det, er min siste-
- så jeg må fylle hver dag med endeløse muligheter. Ja?
- Takk. - Nei! Du er min gjest.
- Vær så god. - Takk.
Takk, Hervé. Det var strålende.
- Er det alt? Ingen flere spørsmål? - Jeg har mer enn jeg trenger.
- Jeg har et intervju til. - Et intervju til i kveld?
Ja, dessverre. Jeg er allerede sen.
Jeg har ikke gitt et intervju på ti år.
Men da avisen din ringte... Den har et veldig godt rykte.
- Derfor er jeg så overrasket. - Hvorfor det?
De pleide ikke å sende ferskingene.
- Jeg er ingen fersking. - Bare en fersking...
ville skrive storyen før han kom. Nick Nack. Tattoo.
Bare litt tull, men det er alt noen av ditt kaliber er interessert i.
Det er morsomt. Men vær veldig forsiktig.
- Om noen år er jeg redaktør. - Overhodet ikke.
Du har rett om én ting.
Jeg er ikke her på grunn av deg. Du er bare appetittvekkeren.
- Kortet ble ikke godkjent. - Maskinen er ødelagt.
Jeg kan snakke hele kvelden, men jeg må til det andre intervjuet.
Jeg har en skikkelig story til deg, fersking.
En story som ville trykkes over hele verden.
Denne storyen kommer til å bli den som gjør deg berømt.
Jaså?
Hva om jeg forteller deg-
- at du gjør det siste intervjuet med Hervé Villechaize?
Hva?
Der lurte jeg deg!
Faen... Jeg liker ikke syke leker.
Lurte jeg deg?
Hervé, takk skal du ha.
Glimrende. God kveld.
Farvel... fersking.
Jeg må til Belvedere på ti minutter. Kan du hjelpe meg?
Beklager at jeg er sen, Mr. Vidal.
Jeg hadde en liten krise.
Var det noen som døde? Det håper jeg virkelig.
Nei. For å gjøre en lang historie kort, så var det en dverg.
La meg begynne med å si at jeg elsker boken din.
Mr. Tate, du ble vel fortalt at intervjuet...
- skulle begynne nøyaktig ti? - Ja.
Og du vet at klokken er 23 minutter over?
Ja, og jeg ber om unnskyldning.
Hvis du ikke klarer å være nøyaktig med tiden-
- hvorfor skulle jeg vente det av arbeidet ditt?
- Takk, Saul. - Nei... Det var en feil.
Det var min feil, og jeg ber om unnskyldning.
Vær så snill, jeg har reist så langt for å komme hit. Vær så snill.
Det har jeg også.
Kanskje jeg kan tilby deg en drink?
Ikke vær et rasshøl.
Kontoret hans åpner klokken ti. Jeg skal vente på ham der.
Jeg gir meg ikke før jeg får intervjuet, men book om billetten.
Ikke si hva jeg skal gjøre. Gamlingen vil bli sprø.
Ikke si noe før jeg har ordnet alt.
Herregud... Bli der du er. Ikke gjør noe.
- Faen... Skal du sladre? - Nei, jeg skal ordne det herfra.
- Jeg lover å ordne det. - Du lovte å ikke ødelegge det!
Helvete!
Helvete.
Romservice? Jeg ringte og ba dere snilt-
- om å fjerne spriten fra minibaren, men den er her fortsatt!
Mine herrer, når det gjelder å få siste det ordet i en diskusjon-
-er det viktigere for kona di...
Det ansiktet glemmer man ikke lett.
- Hallo? - Romservice!
- Hvem er det? - Hervé!
Hervé? Det er jo faen meg midt på natten.
- Ditt andre intervju er ferdig, ja? - Og?
Kanskje vi kan avslutte vårt intervju nå.
- Det har vi allerede gjort. - Vi møtes nede. Fem minutter.
- Hva? - Jeg lovte deg en god story.
Det er faen meg utrolig.
Idiot.
ROBOTDVERG
Er du helt sprø?
Jeg tenkte å gi deg en liten rundtur i Hervés L.A.
- Ville du ikke avslutte intervjuet? - Det gjør vi på veien.
Redd?
Det er sånn man skal reise, non?
Ikke vær bekymret, Danny. Jeg skal ikke drepe deg.
Ikke ennå, i hvert fall.
- Hvordan gikk det andre intervjuet? - Jo da, bare bra.
- Ikke så bra. - Ok...
Hva er denne fantastiske storyen? Den som skal gjøre meg berømt?
Si det, du. Det er du som er skribenten. Still et spørsmål.
Hør her, si det du vil si, eller slipp meg av her.
- Bra, bra. - Bra?
Nå vet jeg at du lytter.
Mor sa alltid at jeg var Hitlers feil.
Som om han ikke hadde nok på samvittigheten.
Sa hun at det var årsaken? Til alt dette.
Kanskje det var ambulansekrasjet som gjorde meg sånn-
- eller kanskje Guds vilje. Hvem vet? Han kan ha en syk humor.
Når innså du at du var...?
Et misfoster?
Bravo!
Far var lege. Han var den første som merket det.
- Evelyne? - Madame Villechaize...
Far sa at ingenting er umulig.
Bravo!
Han ble besatt av å få meg til å vokse.
Han sa at vi må prøve alt.
At et mirakel alltid er mulig.
- Du... er alt i orden? - Ja.
- Hvordan holdt du ut? - Hva mener du?
Du gjennomgikk et helvete for... ingenting.
Det var ikke for ingenting. Hadde vi ikke prøvd alt-
- hadde far alltid lurt på om han kunne ha gjort meg bedre.
Om han kunne ha gjort meg frisk.
Gå og lek på soverommet. Vi sees straks.
Akkurat det legen foreskrev.
Jeg tror at på sitt eget vis-
-var mor alltid forelsket i meg.
Hva får deg til å tro det?
Fordi hun er moren min. Jeg vet hva hun føler.
Jeg er den levende påminnelsen om krasjet og hennes egen svakhet.
Ok... Hva syntes faren din om oppførselen hennes?
Han sa at på grunn av tilstanden-
- ville jeg være heldig om jeg ble eldre enn 25 år.
Men jeg har rukket å bli 50.
Nå innser han kanskje hvilket mirakel jeg er.
Mirakel...
Liker du det? Det ser akkurat ut som deg.
Du er en bra kunstner. Det er glimrende.
Jeg var 18 år gammel og var Hervé erobreren!
Iblant er mangelen på proporsjoner til en manns fordel.
Endelig forsto jeg hva jeg måtte bli: kunstner.
At jeg måtte finne en måte å nyte hvert øyeblikk.
Koste hva det koste vil.
Hva gjør du?
Det holder! Slutt! Hjelp!
Jævler! Faen også!
Det er snart over.
Ok, ok. Vi flytter.
Når verden innser at du er en person-
- og ikke bare et morsomt skue, blir de redde.
Hvorfor er det sånn, tror du?
Hvorfor skulle folk være redde for en som meg?
Jeg vet ikke.
- Hva er det? - Kvelden vår blir straks bedre.
Sjåfør!
- Hervé... - Hei! Hvordan går det?
- Hvordan er kona og barna? - Jo da...
Perfekt...
Hei.
Kom. Kom.
Hervé? Jeg sa jo at jeg ikke drikker.
Hvem vil få vite det? Det er bare du og jeg her.
- Hvor lenge siden er det? - Hva da?
"Hva da?" Kom igjen, Danny. Vi er venner nå, du kan si det.
Det har du ikke noe med, men det er 32 dager.
32 dager, ikke mer? Det høres ille ut.
- Synes du? Det er faktisk bra. - Hvem ville telle om det var bra?
Det var min historie. Skal vi ikke fortsette med din?
Samme dag som jeg ble overfalt-
- ble det bestemt at jeg måtte forlate Frankrike.
Et misfoster drar dit misfostrene drar.
New York er det eneste stedet jeg har følt meg høy.
- Vil du ha pistolen? Plukk den opp. - Vil du ha pistolen? Plukk den opp.
- Jeg håper at du gjør det. - Jeg håper at du gjør det.
I to måneder satt jeg og spiste og så på John Wayne, Chuck Heston-
- Steve McQueen, Gilligan... Alle storhetene.
Det var sånn jeg lærte engelsk.
La oss tjene pengene gjennom arbeid.
Jeg innså at fantasien lever i alle stuer.
Jeg måtte bli en del av den, den nye verden, TV-ens verden.
Og ingen har løpt inn hit heller, hva?
Da forsto jeg hvem Hervé Villechaize kunne bli.
En kunstner som alle kjenner. Som Dali!
En kunstner som selv blir et kunstverk.
Hvorfor male det når du kan være det?
- Da forsto du at du ville bli berømt? - Nei! At jeg måtte bli berømt.
Som at du må bli redaktør. Det er et kall.
Vi er veldig stolte av å få delta i dette, Sydney.
Nei... Kan du vente et øyeblikk? Hva er det?
Det er en liten franskmann i resepsjonen med en kniv.
Han sier han vil snakke med deg.
Jeg trenger bare fem minutter, Mr. Rothstein.
Det går bra, Melanie.
- Hvordan kan jeg stå til tjeneste...? - Mitt navn er Hervé Villechaize.
Jeg er denne generasjonens beste, franske skuespiller.
Og jeg trenger denne generasjonens beste agent.
- Du er vel best, non? - Kan du legge ned kniven?
"I morgen, og i morgen, og i morgen"-
- "kryper slik med små steg fra dag til dag."
"Til siste stavelse i vår livsens bok."
"Og hver en gårsdag har lyst vei for narren til død og støv."
"Brenn ut, du korte lys!"
"En skygge er vårt liv."
"En ussel gjøgler som sprader, ynker seg, sin stund på scenen,"-
- "og ikke høres mer."
"Det er et sagn fortalt av dåren,"-
- "full av larm og vrede, men uten mening."
Herre-jævla-gud...!
Det var det. Jeg bestemte meg for å bli filmstjerne.
Man bestemmer seg ikke bare for å bli filmstjerne.
At en mann er liten, betyr ikke at han må oppføre seg sånn.
James Bond. Han reddet livet mitt.
Nick Nack! Hyggelig å treffe deg. Sett deg ned.
Studer dem. Og finn plassen din.
Det skjer når folk glemmer hvor heldige de er.
Du trenger aldri å bekymre deg for meg, Roger.
Det var da jeg fant den guddommelige kuren for tilstanden min.
- Og med kur mener du suksess? - Nei, jeg mener Suksess!
MANNEN MED DEN GYLDNE PISTOL
Endelig innser jeg at mor er stolt av meg. Stolt av sin lille mann.
Det er fortsatt den dag i dag et av mitt livs største øyeblikk.
Vet du hva jeg synes? At vi har jobbet for hardt.
Jeg synes at vi fortjener å more oss. Jeg spanderer.
Hei! Jeg heter Destiny. Dette er min venninne Brianne.
- Hvor er telefonen? - Kom igjen. Ikke ring til mor nå.
Hei, Destiny. Hei, Brianne.
Rom 1007. Ja, Mr. Tate. Har jeg noen beskjeder?
Ok. Takk.
GORE VIDALS KONTOR ÅPENT 10-15
Jeg drar hjem, Hervé. Vi får fortsette en annen gang.
Ikke la ham gå herfra.
Engelskmenn! Dere vet ikke hvordan man morer seg.
- Jeg er ire, og vi gjør det. - Kan du ikke sette deg og slappe av?
- Champagne? - Nei.
Ja!
Danny, gå bort og hils på henne. Gå nå! Gå bort og hils på henne.
Får jeg snakke med vennen din? Takk.
- Hei! - Moroa er over.
Det er kjæresten hennes!
Danny! Danny! Danny!
Vekk med dere.
- Danny! Kom igjen. Hvor skal du? - Du er en ondskapsfull, liten dritt!
Jeg visste ikke at du ikke liker whisky.
- Du visste hva du gjorde! - Jeg prøvde å få deg til å slappe av.
Jeg kom for et intervju, ikke for et sprøtt spill!
Beklager at jeg tok deg med hit tross at jeg kjente din situasjon.
Du vet ingenting om min situasjon!
Du har rett! Nå gjør vi ferdig intervjuet.
Glem det. Det er for sent nå.
Jeg trenger å sove! Og jeg har fortsatt det andre intervjuet.
Hadde du ikke gjort det?
Eller?
Nei. Jeg ødela det fordi jeg var sen. Det var din feil. Du forsinket meg.
Hvis jeg ikke ordner det, får jeg sparken.
Hvorfor ble du med meg ut, da?
Jeg trodde at du ville være litt mer gøy enn "Growing Pains" -repriser.
Det var nok ikke derfor.
Kanskje jeg trodde storyen kunne bli bra, men der tok jeg også feil.
Vent, vent, vent! Vent... Jeg forstår.
Den gale dvergen forsinket deg. Og der sitter du godt i det.
Midt på natten, langt hjemmefra i et lurvete hotellrom.
Det er ingen der som hjelper deg. Du vil få sparken.
Det er bare du, alene med minibaren.
Der har vi det, eller hva? Der har vi den virkelige grunnen.
- Du, nå drar vi! - Ja.
- Jeg stikker. - Nei, du kan ikke dra ennå.
Tenk på det.
Hva er det på det slitne hotellet foruten mer av det samme?
Hvorfor skal du hate deg selv når du kan hate meg i stedet?
Jeg husker innspillingsdagen med Roger som om det var i går.
Du kan slutte med alle dritt-anekdotene...
- du har ridd på siden 70-tallet. - Au!
- Ta det rolig, Danny. - Bare fortell hvordan det føltes.
- Hva da? - Å være berømt. Å lykkes.
Å endelig kunne kjøre det ned i halsen på de svina-
- som så ned på deg for at du var annerledes. Si hvordan det føltes.
Å være berømt er som å være full-
- bortsett fra at hele verden er full med deg.
Jeg hadde ikke nådd toppen etter Bond, om du tror det.
Du var verdensberømt. Alle kjente til Nick Nack.
Det er ikke det samme som å ha nådd toppen.
Man har ikke nådd toppen uten penger. Penger, penger, penger...
I fire år etter Bond kunne jeg ikke engang finne en jobb.
Kan man påstå at du anser deg selv som en talsperson-
-for alle kortvokste?
Overhodet ikke, Merv. Jeg er bare en skuespiller som hadde flaks.
Men som formann for Little People of America-
- synes jeg at det er viktig å spille rett rolle i samfunnet.
Å minne folk om at livet er annerledes for oss.
Gi et eksempel på hvordan.
Da jeg jobbet på "Roustabout" med Elvis, spurte han om det samme.
Så hva holdt deg i gang? Var det selvtillit? Besluttsomhet?
Eller var det ren desperasjon?
Du hadde ingenting å tape, ingenting å gå tilbake til.
Nei, det var Gud. Gud er den som fikk meg til å fortsette.
- Tror du seriøst på Gud? - Ja. Og han ville aldri svikte meg.
- Eller så har han allerede gjort det. - Han skapte meg sånn, absolutt.
Men berømmelsen er en av hans små godtgjørelser. Det vet jeg.
- Hvordan kan du vite det? - Fordi jeg ba om et mirakel.
Og det skjedde.
Hei! Jeg er Kathy, påklederen din.
- Det vil gå kjempebra. - Tror du?
Jeg har ikke vært på opptaksprøve på nesten to år.
- Du har rollen. - Hvordan vet du det?
Jeg vet det. Det er bare én av deg på denne planeten vi kaller jorden.
Hvis planetens største produsent Aaron Spelling-
- sier at du kan, så kan du det. Stol på meg.
Pust med meg.
Bra. Er du klar til å prøve klær nå?
Tenk deg en vakker øy, et sted mellom himmel og jord-
- der hver drøm du noensinne har hatt, kan bli virkelighet.
Hva vil du være?
Konge, dronning, kriger, poet, mester?
Kanskje du vil være elsket av alle, eller bare av noen.
Fortell hvilket liv du virkelig vil leve-
- så skal Mr. Rourke og jeg få det til å skje.
Flyet! Flyet!
- Tattoo. Tattoo... - Hei, sjef!
Tror du jeg kan selge maleriene mine til nykomlingene?
Ikke nå, Tattoo. Ta på deg jakken. Det er på tide å hilse på gjestene.
- Dette kan jeg venne meg til. - Kom nå, Tattoo.
GJESTESTJERNER I ALFABETISK REKKEFØLGE
Det var en av TV-skjermens beste partnerskap noensinne.
På plass, takk. På plass. Og smil, alle sammen. Smil.
Som Aaron Spelling sa: "Hervé er en liten, rampete Starsky."
Det vil bli en bra uke.
"Og Ricardo er den eldre, visere Hutch."
- Fantastisk. - God dag.
Tattoo, Tattoo, Tattoo.
Jeg heter Mr. Rourke, og jeg skal være verten deres.
- Velkommen til Fantasy Island. - Bravo!
Programmet er en stor, feit suksess!
Min legende er født!
Den veien.
Programmet er un succès énorme.
Jeg tjente mer penger enn jeg kunne drømme om.
35 000 dollar i uken!
Endelig har jeg nådd toppen. På ordentlig.
Verden er min!
Du kan kalle det et mirakel, men også ren flaks.
Det er det samme, forstår du ikke det?
"Fantasy Island" var belønningen min. Han måtte gjøre det godt på et vis.
Men var du virkelig stolt av det?
Du var jo en seriøs kunstner, en surrealist i Dalis ånd-
-og så er du med i denne smørja.
Hvorfor er du alltid ei sånn lita hurpe?
- Den rollen er nok din, min venn. - Det skal du svi for, din fersking.
Flytt deg! Skynd deg!
Hervé!
- Hva i helvete? - La-la, Danny!
Hervé, din lille dritt!
Hervé!
Herregud! Jævla dverg.
Hva i helvete?!
- Det er ikke morsomt. Det er sykt. - Beklager. Jeg kjøper en ny.
Med hva? Et overtrukket kredittkort?
Skal vi snakke om dette, da?
Skuespillerinnen du traff. Hva heter hun? Camille?
Det er vel det hun heter?
Jeg sier aldri navnet hennes. Noensinne.
Tattoo, Tattoo, Tattoo.
Jeg heter Mr. Rourke, og jeg skal være verten deres.
Velkommen til "Fantasy Island".
Og... kutt! Trykk det.
Dere var kjempebra.
Jeg vil at du finner ut alt du kan om henne.
- Hvem da? - Nå filmer vi innendørs.
- Om henne? - En fornøyelse.
- Snakk med henne. Vær så snill. - Hvorfor?
Hun liker meg. Hun vil bare virke vanskelig.
Det er ikke et godt tegn når kvinner er sånn.
Si at jeg vil treffe henne. Si at jeg har en poets hjerte.
- Takk. - Kom igjen.
Vær så snill, Kathy. Kom igjen.
Jeg elsket klemmen og kysset. Det bare føltes riktig.
Hei, hei.
Den beste entreen i filmens historie.
Jeg visste at du ville hilse. Jeg heter Camille.
- Hervé Villechaize. - Takk.
Herved erklærer jeg dere mann og kone. Du kan kysse bruden.
Alt jeg vil, er å ta hånd om deg og familien vår.
Ja.
Familien vår.
Det ser ut som et skikkelig Hollywood-bryllup.
Og se på deg. Du er så søt. Du ser så lykkelig ut.
Så fint.
Nå, Hervé... Kunne din hysterisk umettelige jakt på kvinner-
- være det som førte til at kona di skilte seg fra deg?
Jeg jakter ikke på kvinner. Jeg bare elsker dem. Alle sammen.
Nei, da jeg giftet meg, hadde jeg alt under kontroll.
- Du må tro at jeg er dum. - Arrêtez! Stopp bilen!
Hvor skal du? Vent, Hervé... Kom igjen.
- Du... - Jeg snakker ikke mer med deg.
Skal jeg tro at du sluttet å jakte på kvinner da du giftet deg?
- Hva slags pisspreik er dette? - Det er sant.
Hvis du heller tror på bladene, får du gjøre det.
Men det de skrev om henne og meg, er ikke sant. Still et spørsmål.
- Så du kan lyve om det også? - Spør om noe!
Hvorfor sier alle at du ble motbydelig så fort du ble berømt?
"Alle"? Hvem er "alle"?
Vi kan begynne med Ricardo Montalbán.
"Fantasy Island" var et verktøy for Ricardo Montalbán.
Han var stjernen, men Tattoo stjal rampelyset.
Han var sjalu. Det er sannheten, fersking.
Hvorfor skulle han være sjalu på deg?
For dette elendige, lille misfosteret var nesten like berømt som ham.
Han spiste på de beste restaurantene, tjente nesten like mye penger-
-knullet flere vakre kvinner-
- og snobben Montalbán holdt ikke ut. Det gjorde ham sprø.
Montalbán virker ikke som den misunnelige typen.
Du var ikke der. Du har ingen anelse.
Han provoserte meg så jeg skulle eksplodere.
Hvorfor skuffe ham?
Han er i vognen sin.
Ricardo, jeg skulle gi deg skyss, men innså at det ikke er plass.
Dette er fanposten min. Og dette er min nye fan.
Jeg beklager, men dette er din fanpost.
God oppførsel og sjarm, Hervé?
Og så ville jeg takke deg for at du strøk alle mine scener i dag.
Manusforfatterne tar avgjørelsene. Jeg gir bare forslag. Det vet du.
Du elsker å gi forslag, eller hva?
Du er en begavet skuespiller med en herlig humor.
Ikke rart at du er så populær.
Men jeg må fortelle at de fleste brevene i sekken din...
kommer fra meg.
Vi sees på settet. Ikke la dem vente.
Jeg har aldri hatt det så gøy i hele mitt liv.
Det virker ikke gøy for andre.
Jeg vet bare at millioner av folk så på serien.
Det er ikke min feil at de forgudet meg.
Forgudet, virkelig? Jøss... Det er utrolig når man tenker etter.
- Hva da? - "Fantasy Island" ga deg alt.
- Penger, berømmelse, kvinner, alt. - Og?
Selv ikke jeg kunne ha ødelagt det så fullstendig.
- Synes du at jeg ødela alt? - Så klart.
Etter år med kamp får du denne mirakuløse sjansen.
- Vær så god og fortsett. - Og du kastet bort alt sammen.
Se, enkelte av disse er ganske bra lesing.
"Full dverg i sexskandale." "Klespoker i badestamp."
Genialt! Jeg ønsker at jeg var med. Det høres gøy ut.
La oss ta en titt på disse.
"Kjent dverg åpner sexklinikk på innspillingssted. Gratis legebesøk."
Sjenerøs jævel. Det er jo kjempefint.
Det meste av dette er vel sant?
- Skal jeg ta det på alvor? - Det er offentlige opplysninger.
Hva gjør du? Ikke gjør det, Hervé.
Ikke... Glimrende.
- Nå er det offentlige opplysninger. - Alt er altså sant.
Du av alle bør vite hva slags dritt de trykker.
Oppdiktede løgner for å selge.
Var det ikke derfor de sendte deg hit, fersking?
- For å skrive en morsom, liten story. - Ja, det stemmer.
Men så insisterte du på å gi meg den "sanne" storyen.
Det er vel derfor jeg er her, eller hva?
Den sanne storyen? Ok, fersking, den kommer.
Vent. Hva gjør du, Hervé?
Hallo! Hallo!
Nei, Hervé. Kom tilbake.
- Stille nå, det er ingen fare. - Kom tilbake til bilen, for faen!
Hervé! Kom tilbake!
For pokker... Kom ut, Hervé!
- Kom, Danny! - Kom, det er noen der.
Bli der. Jeg har alarmsentralen på telefonen.
Marty, det er meg, Hervé.
Hva i helv...
- Hva i helvete driver du med? - Unnskyld, men ingen åpnet!
- Vi må snakke. - Det er midt på natten!
Kom hit.
Dette er min venn. Han er journalist i en britisk avis.
Han skriver en viktig artikkel om meg, og jeg må snakke med deg.
For helvete... Jeg kunne ha skutt deg!
Du må slappe av, Marty.
- Kom. - Faen heller.
Nei takk.
- Er du journalist? - For mine synder.
- Og du skriver om denne fyren? - Ja.
- Er dette greit? - Jeg har ingenting å skjule.
Fortell sannheten om hvordan Montalbán ødela ryktet mitt.
- Ja, Montalbán var ute etter deg. - Hører du? Jeg sa jo det.
Men husker du hvorfor? For det gjør jeg.
Jøss, gjett om jeg husker det.
- Hvor er han? - Han har visst for få replikker.
- Og han foreslår... - Hva er det han foreslår?
At du lar hans stand-in spille inn episoden.
Lar hans stand-in spille inn episoden?
Han vil at hans stand-in skal spille inn episoden!
Vel... Hvis det er denne vakre åtteårige jenta-
-så spiller hun bedre.
En ekte kunstner hadde vært her i dag og støttet sine kunstnervenner-
- og vist respekt for manusforfatterne.
"Fantasy Island" betyr mye for meg!
- Mr. Montalbán... - Ut med det franske minimennesket!
Ring Spelling for meg! Vær så snill.
Han skal ikke få ødelegge oss! Vi jobbet for hardt for suksessen!
Unnskyld, jeg pleier ikke å være sånn.
Vi tar... Vi tar en pause.
Alle vet at programmet er en sensasjon takket være meg!
- Jeg er lei av den mexicaneren! - Ikke så høyt.
Og si til Aaron at jeg vil ha samme lønn som Ricardo.
- Nå er du urimelig. - Unnskyld meg. Er jeg urimelig?
Excusez-moi, alt jeg vil ha, er respekt. Og det betyr penger!
Se så mye penger de tjener!
Hervé... Du har fått både penger og respekt.
Hvorfor behandles jeg da som et barn? Det er mishandling!
Jeg vet hvor tøft det kan være, spesielt siden du er nygift.
Dette har ingenting med ekteskapet mitt å gjøre!
Det er forretninger! Si til Aaron at Tattoo vil ha samme lønn som Roarke.
Tro meg når jeg sier at det er en dårlig idé.
Sier ikke du det til dem, gjør jeg det.
Du skjønner visst ikke, Hervé.
Hør her. Du vil aldri mer få en serie som denne. Aldri.
Dette er en unik sjanse, tro meg.
Å ha en rolle i denne serien er som å vinne lotteriet.
Uten meg er det ingen TV-serie.
Jeg måtte nesten forlate bransjen på grunn av ham.
- Bare på grunn av det? - Nei, fordi han var så jævla gal.
I 1981 brukte han 150 000 dollar på fester. Bare gærne fester.
Vi sa til skatteetaten at han bygde Hollywoods dyreste basseng.
Jeg hadde det gøy. Gjør ikke store stjerner det?
Ha det gøy, men ikke bruk hvert eneste øre.
Jeg ba deg spare pengene.
Jeg sa det, men han nektet. Så jeg sparte for ham.
Da han fikk vite det, ble han sprø og brukte det også.
- Du lurte meg. - Jeg prøvde å hjelpe deg.
Det gjør de i Hollywood når de prøver å hjelpe.
Fortell om alle barna jeg hjalp.
Det gjorde du. Flere enn jeg kan telle. Men du hjalp aldri deg selv!
Jeg elsker deg, men du husker ikke hvor ille det ble.
Hervé, jeg vet hvem du er og er glad for at du er så vellykket.
Ikke ta det ille opp, men kan du ikke prøve å føre deg med litt mer stil?
- Dra til helvete. - Kom hit!
Din jævla drittsekk! Kom hit!
- Det holder, det holder. - Dra til helvete!
Hervé.
Hei, Mr. Spelling.
Herregud.
- Vi må snakke. - Jeg er klar om to minutter.
Du er tre timer for sen. Sånn oppfører man seg ikke på mitt sett!
- Slapp av. - Du har holdt oss gissel i tre timer.
Kom igjen! Nei, nei, nei...
FANTASY ISLAND-STJERNE SKILT
Hun kan ikke ta det jævla huset, Marty! Huset er mitt!
Ikke si nei til meg! Jeg sier nei til deg!
Ring Camilles advokat og si... Nei, du. Jeg sparker hele firmaet!
TV-selskapet er bekymret for din oppførsel. Jeg kan ikke beskytte...
- Kjør den fordømte bilen! - Unnskyld, Ricardo.
Hvorfor sitter vi her? Kjør den fordømte bilen! Kjør hit!
Jeg vil ikke snakke med den overløperen. Kjør nå! Nå!
Jeg forstår at dette er en vanskelig tid for deg.
Men vi har et arbeidslag som venter. Og de har måttet vente på deg før.
I motsetning til hva du tror, er jeg en venn og forstår smerten.
Tross at jeg avskyr synden, har jeg lært å elske synderen.
Så vær så snill, hør på hva jeg har å si.
Hvis du drar nå, blir livet ditt aldri det samme.
Og jeg lover at du vil angre på det.
Så kom, Tattoo.
La oss ta imot gjestene.
Takk for at du prøvde, Ricardo.
Kanskje det er en annen liten mann.
Det var begynnelsen på slutten.
Han advarte deg.
- Takk for at du tok imot meg i kveld. - Ingen årsak.
Det var vanskelig for deg. Jeg verdsetter ditt harde arbeid.
Ok.
Bruk hoveddøren neste gang.
- Jeg beklager at du måtte gjennom... - Slutt.
Det må føles godt å tro at du er bedre enn alle andre.
- Det gjør jeg ikke. - Jeg lykkes. Det gjør aldri du.
Nå hakker du på meg fordi du er flau.
Vet du hvorfor folk som deg aldri lykkes?
Fordi dere aldri har motet til å gjøre noe selv.
Det er mye lettere å dømme andre.
Jeg hadde rett om din rolle i det som skjedde.
- Det var mer din feil enn noe. - Ikke belær meg om det.
Jeg tror at grunnen til at du har en jobb der man kritiserer andre-
- er at andre ikke skal se deg. At under alle ordene er du ingenting.
Men meg lurer du ikke. Nei da, jeg ser deg.
Danny T... Danny Tate.
Dette er bortkastet tid. Stopp bilen!
Hvem faen tror du at du er som vender meg ryggen?
Hva har du noensinne gjort?
Du har ikke gjort noe! Du har ikke opplevd noe!
- Hva gir deg rett til å dømme? - Ingenting.
Men jeg tar iallfall ansvar for alt jeg har gjort.
Men du? Selv ikke mange år senere.
For et sørgelig, patetisk, lite misfoster du er.
Er jeg fortsatt den som ødelegger alt? Se på deg! Nykter i 32 dager.
Og hva er det nå? To timer?
- Lyst på en drink? - Jeg har hørt det du ville si.
Livet mitt vil i det minste ha hatt en slags betydning.
Men du er ikke mer enn en fotnote.
Du kommer til å være glemt før jeg avslutter denne setningen.
Så hvorfor ikke bare drepe meg, da?
Kom igjen! Det blir den perfekte slutten!
Du ville gjøre oss alle en tjeneste. Jeg er bare en av småfolket.
Hvilken forskjell ville det gjøre? Men da vil ingen lese om det!
Tror du at du er den eneste som har hatt det tøft?
Som har rotet til alt og slitt med å innrømme det?
Du har ingen enerett på det, din selvopptatte lille dritt!
Alle har gjort det! Vi er alle bare mennesker! Faen ta deg!
Sannheten er at du ville dra meg ned i dritten-
- så du slapp å skamme deg over alt du har ødelagt i livet ditt.
Men det kommer ikke til å funke.
Din sanne historie? Den er ikke sann.
Det er ikke engang en historie. Det er en pressemelding!
Tror du seriøst at hele verden vil lese om deg?
Du er heldig-
- om det blir en kvart side bakerst med oppskriftene.
Ingen bryr seg, Hervé.
Din sanne historie er en vits.
Livet ditt... er en vits.
Endelig... ser jeg ditt sanne jeg.
Og jeg er ingen jævla fersking.
- Du har rett. - Det er klart jeg har!
Nei, nei... Jeg mener at det ikke er mye til historie.
Hvem vet? Å bli overfalt av en gal kjendisdverg-
- er kanskje verdt en halv side ved nyhetstørke.
Ok... Nå går vi.
Jeg kjører deg hjem.
Ja. Kjør meg hjem. Det er faen meg på tide.
Men først...
gjør vi et siste stopp.
Et stopp? Nei, ingen flere stopp.
Danny... Hva er en historie uten en slutt?
Hervé, jeg bare... Jeg takler ikke mer galskap.
- Nei da. Ikke noe mer, jeg lover. - Lover du?
Jeg lover.
Velkommen til "Fantasy Island", Mr. Tate. Imponerende, non?
Her filmet vi flyet som landet.
Vil du at jeg skal si det?
Egentlig ikke.
Flyet! Flyet!
Hva er det?
Det var her hun sto første gang jeg så henne.
Camille.
Du har rett. Det var min feil.
- Jeg ødelegger alt. - Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke. Jeg ble rett og slett sprø.
Det må ha vært et øyeblikk.
Et øyeblikk da du besluttet å ødelegge alt.
Da du kunne ha stoppet deg selv. Da ting kunne ha endt annerledes.
Jeg vet ikke. Jeg tenker aldri på det.
Tenk på det, da.
Du, da? Hva var ditt øyeblikk?
Mitt? Herregud, jeg vet ikke.
For meg var det ingen ende på øyeblikkene.
Camille! Camille!
Jeg har et kontaktforbud her. Du må dra herfra.
- Det driter jeg i. - Ikke vær uhøflig.
- Hvor er hun, ditt rasshøl? - Se her, småen. Faen...
- Hervé? - Camille! Camille!
- Camille, elskede. - Faen også!
Jeg elsker deg, Camille! Camille! Camille!
Det var på dagen 15 måneder etter bryllupet vårt.
Hvor er du? Camille?
Jeg burde ha forstått at hun hadde planlagt det.
Hun hadde planlagt å ta fra meg hele livet mitt.
Jeg ville så gjerne at hun skulle elske meg.
Men elsket du henne?
Jeg vet ikke. Jeg trodde at jeg gjorde det.
Jeg trodde at hvis jeg kunne få henne til å elske meg-
-så ville alt bli bra. Og jeg...
Jeg ville bli bra.
Men jeg forsto at man ikke kan få noen til å elske en.
Ikke om de ikke vil.
Ikke om de aldri har gjort det.
Goldie Hawn. Du har 50 dollar.
Vi får se hvem som kan fortsette å spille etter dette...
- Hei, sjef! - Hei, lille venn! Hva vil du ha?
Sjokolade! Sjokolade!
Nei, nei, nei! Kanel! kanel!
Nei, nei, nei! De vanlige! De vanlige!
Til slutt må en mann innse-
- at livet ikke avhenger av hva han kan gjøre-
- men bare av hva han klarer å akseptere.
La oss gi en varm GM-applaus til vår spesielle gjest:
Dvergen med et hjerte av gull: Tattoo! Herby Velcheez!
- Se på den der! - Hvor har du flyet?
Hervé! Se hit, kamerat!
Rygg unna! Rygg unna!
Rygg unna! Forsvinn!
Jeg er så lei av denne dritten, Kathy!
Ok, skatt. Men prøv å roe deg ned.
Da slutter vi! Vi gjør ikke denne dritten mer!
Hva skal du... Hva holder du på med?
Herregud!
Til slutt innså jeg at jeg ikke er annerledes enn noen andre.
Avhengig av en fantasi.
Fantasien om at noe eller noen...
skal fjerne livets plage.
Det kommer til å bli en vakker morgen.
- Når reiser du? - Kanskje i morgen eller i overmorgen.
Kom til hotellet mitt i kveld.
- I kveld? - Ja.
Jeg bor på Sheraton Universal.
De desinfiserer huset mitt. Jeg er allergisk mot avgassen.
- Vær så snill, kom. - Jeg har ikke flere spørsmål.
Jeg har ikke flere svar.
Men jeg har noe til deg.
Vi får se. Det har vært en lang natt.
GORE VIDALS KONTOR ÅPENT 10-15
Vi veddet om hvor lenge du kunne holde deg edru.
Jeg har ikke drukket.
Ingen fare, kompis. Du blir mindre trist da.
- Hva gjør du her? - Baskin har en jobb til meg.
- Hva? - Det var noen som skulle angripes.
- Tuller du? - Hva hadde du ventet?
- Har jeg fått sparken? - Aner ikke. Du får spørre henne.
Hils henne med at jeg kom trygt frem.
Danny! Danny! Danny!
Danny.
Ja.
- Hallo? - Katie?
- Danny, jeg sa at du ikke... - Ikke legg på. Vær så snill, Katie.
Du trenger ikke å si noe.
Jeg fant ut av det.
Hvorfor jeg ikke kan akseptere det.
Jeg vet at ingenting kan fikse det.
Men jeg vil at du skal vite... Jeg vet at det er slutt.
Jeg vet det, og jeg er lei for det.
Dere fortjener bedre, begge to.
Det er...
Det er veldig bra...
at du sier alt dette.
At du forstår.
Danny?
Jeg er her fortsatt.
Pokker!
Flyplassen, takk.
Jeg må stoppe litt kjapt.
Gi meg noen minutter.
Hei! Danny Tate søker Hervé Villechaize i rom 1702.
Ja, sir. En Mr. Tate vil treffe deg. Ja.
Ned korridoren, heisene til venstre.
Hallo?
Det er deg.
Hervé...
Hva er det der?
Sjokkpistolen min. 15 000 volt. Bare i tilfelle.
I tilfelle hva?
Nei, nei, nei. Jeg har problemer med ryggen, men jeg fant en løsning.
Jeg har alltid med meg Roger.
Ser du?
- Vil du ha en Sprite? - Nei takk, jeg har ikke tid.
Det er allerede for sent for disse.
Hva er alt dette?
Barna skriver fortsatt. Tross at alle er voksne nå.
De ber om ting. De ber om... autografer, bilder.
- Gode råd. - Så hyggelig.
Så du fant henne til slutt? Den rette?
Kathy. Ja.
Hun er min beste venn. Jeg var heldig som fant henne.
Hun hjalp meg gjennom de verste årene og med helseproblemene.
Jeg ville aldri kunne såre henne.
Er det moren din? Lever hun fortsatt?
Jeg vet ikke.
Hun... Jeg har ikke truffet henne siden den kvelden på premieren.
Jeg skylder deg nok sannheten.
MANNEN MED DEN GYLDNE PISTOL
Jeg hadde ikke truffet foreldrene mine på over ti år.
Jeg visste ikke om det ville ordne seg.
Jeg hadde tenkt å gi disse til Television Academy.
Men det er nok bedre at du tar dem.
- Hvorfor det? - Her. Til storyen din.
- Nei, jeg kan ikke. - Vær så snill.
- Kanskje én eller to. - Nei, alle sammen.
- Jeg er glad for at jeg ble. - Jeg også.
Det er lenge siden jeg var så oppriktig mot noen.
Nå føler jeg meg ikke så ensom.
Vent. Før du går, foreviger vi dette historiske øyeblikket!
Kom, Danny. Kom og sett deg.
Legg fra deg den der.
Jeg ser frem til artikkelen din. Kanskje den gjør meg berømt igjen.
Jeg kan ikke love noe.
Jeg spolerte den andre jobben og har nok fått sparken.
Men du hadde rett. Det er en god historie.
Fortell dem...
Jeg angrer ikke på noe.
Hervé. Tattoo!
- Gjør greia! Du vet. - Nei, nei, nei.
Flyet! Flyet!
Hervé?
Hervé!
Hallo?
- Jeg må dessverre fortelle... - Hva?
Hervé er borte. Han tok livet av seg.
Herregud...
- Det er en strålende artikkel. - Takk.
- To sider. Et sted i midten. - Hva?
500 ord, kort og morsomt var det jeg ba om. Ikke dette.
Da tar jeg den et annet sted.
- Vi eier den. - Trykk den, da.
- Det gjør vi. - På omslaget!
- To sider et sted i midten. - Men...
- Vær så snill, du kan ikke gjøre det. - Hvorfor ikke?
- Fordi jeg lovte ham. - Lovte du ham?
Hvorfor i all verden gjorde du noe så dumt?
Din lille venn gjorde deg en tjeneste.
Du har bare jobben fordi han tok livet av seg. Det er en story.
Kutt ned på den.
Tate har tatt livet av en dverg. Hvor sender vi ham nå?
La meg se den nye versjonen.
AVSKJEDSSØKNAD
La oss iallfall gi deg en avskjedsdrink.
Faen!
MIN MIDDAG MED HERVÉ
HERVÉ VILLECHAIZE OG SACHA GERVASI
UNIVERSAL SHERATON HOTEL, 27. AUGUST 1993
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com